Кузма Прутков
Моят сън

Превод от руски: Иван Николов, —

chitanka.info

Заря се запали; и слънце се скри.

И виж, че небесния покрив гори

елмазно.

Бих искал да гледам през цялата нощ

високия, чудния звезден разкош

напразно!

Очи съм притворил, но още търпя.

Боя се, о музи, че в миг ще заспя

сън вечен!

Кой моята лира ще вземе тогаз?

Венец кой ще свие в най-скръбния час?

И кой ще заплаче над гроба ми с глас

сърдечен?

Ах, ето те, страж мой! Любезна луна!…

Изгряваш и тръгваш, над кръг светлина

въззета!…

Душата ми, нощна царица, мълчи,

отстъпил пред своите морни очи,

насън вече виждам сред ярки лъчи

поета.

И себе си виждам във този поет,

в човешки сърца или страсти поред

се вглеждам.

И мислите виждам, закътани там,

и цяла вселена мълчи като храм

и слуша как трепетни звуци едвам

нареждам.

И моята слава фанфарно звучи,

тълпата замира и пули очи

с боязън.

Но ето… умирам и лягам смирен,

засипан от пръст, от сълза оросен,

във гроб — с седемнайсет колони над мен

белязан.

Пред Феб появявам се, чуден певец.

И Феб на главата ми лавров венец

постави.

И нимфи край мене въртят хоровод

и Феб ме ласкае от синия свод;

пробуждам се — жалко! — кипя от живот

и здраве.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.